PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
12. DÍL
Pojď dál.
Přinesla jsem čaj.
Díky. Uvaříte nám ho?
Tady.
- Posaď se. - Děkuju.
Vím, že to je nenadálé, takže děkuji, že jste souhlasil.
To je v pořádku.
Promiň, jestli se ti nehodilo přijít sem.
Vůbec ne.
Když tě tu vidím,
přál bych si tě potkat už dříve.
Prosím vás, to nevadí. Je to minulost.
Minulost? Tak to bude?
Pořád
se cítím tak, jako předtím.
Není lehké mě překvapit,
ale ty to vždycky dokážeš.
Proč jsi mě chtěla dnes vidět?
Doufala jsem, že mě budete ještě víc odsuzovat.
Brzo tu bude váš taxík.
Můj taxík? To není to důležité.
Tvoje svatba. Na to se zaměř.
Že by nám byly hvězdy nakloněny?
Nejen, že tě mám rád.
Tvůj otec má celkem rád i mou dceru.
Mohlo by to snad být lepší?
- Gi-seoku. - Ano.
- Gi-seoku. - Ano, otče?
Vždycky jsi pro mě byl můj druhý zeť.
Věděl jsem to, co jsem tě uviděl.
- Děkuji. - Ne, ne.
To já jsem vděčný.
Jak bych mohl nebýt, když budu mít takového zeťáka?
O nic se nestarej.
Uvolním ti cestu.
Jinak řečeno,
chceš, aby to tvůj otec vzdal.
Můj otec to nechce s Gi-seokem vzdát.
Záleží mi na názoru rodičů,
ale v mém osobním životě by mělo být hlavní to, co chci já.
Proto jsem sem přišla, i když to je nezdvořilé.
Nevidím v tom nezdvořilost.
Lidé jsou sobecká stvoření.
Ale i tak...
nemůžu dovolit, aby někdo mému synovi schválně zlomil srdce.
Pro mě a Gi-seoka neexistuje budoucnost.
Nechci, aby byla.
Protože máš někoho jiného?
Nebudu ti to vyčítat.
I tak,
nikdy nevíš, co se stane, že?
Radil bych ti nedělat ukvapená rozhodnutí.
Pošetilé věci mě nezajímají
a jsem trpělivý muž.
Takže tvou pozici zcela chápu
a můžu ti dát času, kolik budeš chtít.
Víte, že už ke Gi-seokovi nic necítím.
Nikdo si svými city není jistý.
Mohou se pořád měnit.
Možná to tak je teď, ale kdo ví?
Jak jsi řekla,
možná tě budu více odsuzovat.
Jsem vyčerpaná, půjdu spát.
Popovídáme si zítra.
Bože.
Co tady děláš?
Tvůj otec chtěl, abych ti to dal.
Co je to?
To netuším.
Každopádně, zatím ahoj.
Jasně.
Měj se.
Co byste si dal k obědu?
Nevolal někdo?
Neslyšela jsem nic. Mám vám donést telefon?
To je dobré. A poprosím lehký oběd.
Ano, pane.
- Vezmi to. - Jasně.
Neříkala Čong-in něco?
Nebyl Gi-seok s jejím otcem?
Už je mezi vámi po všem?
Vrať mi moje boty.
Půjdu.
- Buď tam příští týden. - Měj se.
- Jasně. - Ahoj.
Ahoj, Či-ho.
Vzbudil jsem tě?
Ne.
Cos dělala?
Chtěla dělat problémy.
To jsi dělala už včera.
Takže mám pravdu.
Kdes včera byla?
Radši bych to neříkala.
Tak neříkej.
Nesnažím se to tajit nebo tak něco.
Nikomu by to neprospělo,
tak to nechci říkat.
Chápu.
Zase to děláš.
Jen ty působíš dospělý.
I když se snažím nebýt,
pořád si dělám starosti, protože jsem netrpělivá.
Možná jsem ti nedal jistotu.
Chtěla bys potkat moje rodiče?
Kdybych tak viděl tvou reakci.
Jsem v klidu.
No jasně.
Co když se jim nebudu líbit?
Budeme se muset rozejít.
- Hej! - „Hej“?
Víš, že jsem to tak nemyslela.
Myslela jsem to roztomile.
Ty a ty tvoje výmluvy.
Opravdu se bojím.
Moji rodiče jsou milí
a uvidí, že ty jsi taky.
Závidím ti.
Když se na tebe dívám, vím, že tvoji rodiče jsou taky milí.
Ale potkal jsi mého tátu.
Rodiče jsou hamižní, když jde o jejich děti.
Tak nějak chápu, o co mu jde.
Prý ti Čae-in dávala rady.
Už jsem se připravoval.
Navíc jsem teď moc šťastný na to,
abych nějak spěchal.
Myslím, že i to
je víc než dost.
Já ne.
Tolik tě chci.
Jaký sladký život.
Proč jsi předem nezavolal?
- Posaď se. - Jasně.
- Kde je Seo-in? - Je doma.
Proč jste nepřišli spolu?
No...
Drahá, máme hosta, nestůj tam tak.
Dones mu něco k pití.
Co chceš? Co potřebuješ?
To je dobré, matko.
Co...
Neuvěřitelný.
Si-hune, co děláš?
Omlouvám se.
Je to všechno moje vina.
Jak to myslíš?
Drahá, proč se tak chová?
- Drahý, ono... - Nerozvedu se se Seo-in.
Rozvod?
Jen jsem jí chtěl dát dobrý život,
ale nešlo to tak, jak jsem chtěl.
Proto jsem se choval jako naprostý idiot.
Musel mě stresovat ten přesun kliniky.
Nebyl jsem tak pozorný, jak jsem měl být,
- a vyjížděl jsem na ni bez důvodu. - Prosím?
Slyšela jsem dobře? Jen to jsi dělal?
Takže?
Ona teď chce rozvod?
- Drahý, poslouchej mě... - Byl jsem ten den namol.
Pohádali jsme se a já ji uhodil.
Tys ji uhodil?
Neměl jsem, ale udělal jsem to.
Byl jsem ten den úplně namol.
Otče, matko,
prosím, odpusťte mi.
Nebudu nic namítat,
když se mě rozhodnete teď zmlátit,
ale prosím, zastavte ten rozvod.
Nemůžu bez Seo-in žít.
Já...
budu po jejím boku
a už jí nikdy nic neudělám,
tak vás prosím...
Pro jednou mi pomozte.
Nemůžu bez ní žít. Prosím.
Otče, odpusťte mi, prosím. Opravdu mě to mrzí.
Postav se.
Postav se!
Veď mě.
- Domů. - Proč bys tam chodil?
Rozvod je absurdní!
Co je?
Jsi otravná, to je.
To říkáš kamarádce, co se za tebou ve svém volnu staví?
Myslíš, že nevím, že jdeš za mnou,
i když chceš jít rovnou na třetí patro?
Nic ti neuteče.
Copak nejsem dost slušná?
Dneska se s ním potkám,
ale přišla jsem za tebou dřív.
- Tak proč jsi venku? - Není tu nic k jídlu.
Napadlo mě, že bychom mohly jít na jídlo ven.
Aha. Tak já tě zvu.
To bys měla. Předem díky.
Slečno I!
Ahoj, Eun-u.
Měl ses dobře?
Odkud znáte Eun-u?
Těší mě. Jsem I Čong-in.
Aha.
No,
- Či-ho a já... - Ta knihovna...
Ano, přesně tak.
Jsem knihovnice v knihovně.
Aha.
Co vás sem přivádí...
To je moje kamarádka
a já shodou náhod bydlím v druhém patře.
Aha.
Babi, pojď.
Mějte se.
Nashle.
A je to.
- Vezmu to. - Jasně.
Proč s námi nejde slečna I?
Proč se najednou ptáš?
Potkali jsme ji venku.
Je prý knihovnice.
Viděls ji? Potkal jsi slečnu I?
„Eun-u, měl ses dobře?“ To řekla.
I já byla překvapená.
Kdo by tušil, že ji tu potkám.
Její kamarádka bydlí dole.
To říkala. Že prý to je náhoda.
To je. I já byl překvapený, když jsem to zjistil.
- Mami. - Nic jsem neřekla,
tak přestaň dělat, jako bych udělala něco špatného.
Chtěl jsem tě s ní seznámit.
- Co na ni říkáš? - To setkání bylo krátké.
I tak.
Bylo to až moc krátké,
ale zdála se mi chytrá a pečlivá. A je taky hezká.
Jo, měl bych je roztřídit.
Bože, vypadám dneska příšerně.
Měla jsem se namalovat.
V našem věku už make-up nezakryje všechno.
Asi bych se měla přestěhovat.
Už mě nebaví řešit tvoje problémy.
Kdybys bydlela jinde, nepotkala bych Či-ha.
Budeš mi vyčítat, když to nevyjde?
Jednou se ti to v dobrém vrátí.
Co myslíš, že na mě říkala Či-hova máma?
Nebyla jsem nezdvořilá?
Na co ale myslíš? Přemýšlíš vůbec?
Co zas?
Ten kluk...
byl to Eun-u, že?
Určitě můžeš být mámou?
Zase tohle? Neříkám, že se to stane hned.
Takže s Či-hem jen randíš? Necháváš si otevřená zadní vrátka?
Taky věříš, že se city pořád mění?
No...
Ty jsi toho živý důkaz.
Proč ses rozešla s Gi-seokem?
- Vaše jídlo. - Děkuji.
- Klidně si přidejte omáčku. - Ano.
- Dobrou chuť. - Díky.
Jen člověk sám se nikdy nemění.
Pocity se mohou měnit podle okamžiku,
ale lidská povaha ne.
To je Gi-seok.
Vidíš?
Lidi se nemění. Nikdy.
Co?
Chtěl bych si promluvit. Jsi v knihovně?
Přijdu za tebou.
Chci mluvit.
Tak na tebe počkám před domem než se vrátíš.
Manželský život
nejde vždy podle plánu.
Jak tomu můžeš říkat manželství, když pořád mluvíš o rozvodu?
Díky trpělivosti a porozumění jako pár rostete.
Nemůžeš pokaždé jednat podle svých citů.
S tvou mámou jsme taky přestáli své problémy,
a proto tu dnes jsme.
Co mám dělat?
Mám ho před tebou zbít?
Odpustíš mu potom?
Věděla jsem, že to ovlivní můj život, ale rozhodla jsem se.
Nemysli, že to bylo ze vzteku.
Neřekl jsem, že je to zbrklé rozhodnutí.
Nejradši bych ho zmlátil do kuličky.
Je mi jedno, žes byl opilý.
Jak jsi mohl udělat takovou chybu?
Mrzí mě to.
Řekl ti, že to byla opilecká chyba?
Jistě, byla to chyba.
Neudělal by to schválně.
Jsi neuvěřitelná.
Říkej, co chceš.
Stejně chci rozvod.
Jistě. Rozvod je ta snadná cesta.
Ale vy nejste jako většina párů.
Hlavně se můžeš rozloučit se svou pověstí hodné holky.
Musím to říkat?
Prostě mu odpusť.
Můžete to napravit, mohla bys otěhotnět a...
Já už jsem těhotná.
Čekám dítě, proto se musíme rozvést.
Nemůžu to dítě vychovávat s ním.
- Seo-in... - Poslouchej mě.
Tohle je moje dítě. Nemá to co dělat s tebou.
- Zlato. - Seo-in,
mělas nám o tom říct dříve.
Takhle rozvod nepřichází v úvahu.
Božínku.
Jak můžeš být tak nevyspělá a zbrklá?
Tvoje dcera byla napadená!
Jak můžeš být takový?
Copak ti to neublížilo?
Neměl bys mít zlomené srdce?
Jak můžeš být tak krutý?
Co jsem udělala tak špatného?
Co ještě musím vytrpět, než mě pochopíš?
Seo-in, prosím.
Mami, já...
To je dobrý.
Já se chci...
hlavně omluvit tobě.
Podívej se na svého otce.
To já bych se ti měla omlouvat.
Ne, že bych si nedělala naděje.
I tak, jak mohl...
Jak jsem mohla s takovým mužem žít celé ty roky?
Je to ubohé.
Je to ponižující.
Rád bych chvíli mluvil se Seo-in.
O čem?
Neměl by ses bát i jen otevřít pusu?
Mami, nech to být.
To je dobré.
Omlouvám se.
Je to celé moje chyba.
Jsem parchant.
Zasvětím celý svůj život tobě i našemu dítěti.
Prosím, odpusť mi to.
Myslíš, žes vyhrál v loterii, co?
Jsem těhotná,
tak myslíš, že nemám na výběr.
Seo-in, prosím.
Ihned požádám o rozvod.
Mám dostatek důkazů.
Ale nezničí to jen mě.
Odhalení, že jsi zkurvysyn,
taky ukáže lidem,
že jsem ubohá ženská, co se vdala pro peníze.
Jen jednou.
Mohla bys nad tím jen teď mávnout rukou?
Už se to nestane. Slibuju.
Pokud ti
ještě někdy nějak ublížím,
i jediným slovem,
budu první, kdo navrhne rozvod.
Nechám tě jít.
Prosím?
Vzdej se otcovských práv.
A já tě nebudu žalovat za napadení.
Buď to, nebo strávíš život jako trestanec.
Už jsem se tě ptal,
ale musíš zacházet tak daleko?
Děkuj tomu dítěti za mou shovívavost.
Pak budu trestanec.
Jak bych se mohl vzdát otcovských práv?
Jsem přeci jeho otec.
Už spí?
No, má už po večerce.
To nech. Udělám to později.
Nenech to prádlo se hromadit.
Je dost teplo, tak by ti zasmrádlo.
Takže se ti Čong-in líbila.
Jen nechci, aby ti to tu smrdělo.
Co tě to napadlo?
Božínku.
Hned se vrátím.
Co?
Nečekal jsem tě tu.
Potkala jsem tvou matku.
Slyšel jsem.
Co říkala? Říkala něco o mně?
- Říkala, že jsi hezká. - Upřímně.
Vlastně řekla,
že jsi škaredá.
- Božínku, teď vypadáš hrozně. - Co?
- Líbím se ti škaredá? - Jsi pěkná ranařka.
To se máš. Máš škaredou holku.
- Nech mě. - To lechtá.
Opravdu to lechtá.
- No tak! - Tak jo.
Chtělas mi dát hlavičku, co?
Jsi o dost vyšší, to bych musela vyskočit.
Vždyť to nevadí.
Jak to, že ti to nevadí?
Měl by ses rozčilovat.
Vadilo by mi, kdybys to tajila
nebo se s ním sešla a lhala mi o tom.
A když vidím, že tvůj otec moc o setkání s Gi-seokem nemluvil,
myslím, že asi udělal, co mohl.
Možná si nezaslouží komplimenty, ale aspoň ho vyslyš.
Dřív jsi zněl, jako když už Gi-seokovi nic neprojde.
Tohle můžu nechat být.
No, jsi opravdu shovívavý.
Jsi neuvěřitelně trpělivý?
Nebo jsi tak sebevědomý?
Věřím ti. To je celé.
Říkají, že pocity se mění.
A já to zažila.
Nestalo se to proto, žes mě potkala.
Teď jsi arogantní.
Každý tuhle aroganci potřebuje.
- Co to bylo? - Nic.
STŘEDNÍ ŠKOLA SUJONG
Proč jsi mě sem vzal?
Už je to dost dávno, co?
Setkáváme se s tvým otcem?
Nebo mým?
Na to jsem nepomyslel.
Pojďme ven.
Tady jsme se poprvé setkali.
Pamatuješ si to, že?
Bylas se svým otcem. A co jsem tě uviděl,
byl jsem do tebe blázen.
Pár dní jsem váhal,
pak jsem chtěl, aby nás seznámil.
Už to budou čtyři roky.
Vím, trvalo mi to.
Je to ono.
Vezměme se.
Nezáleží, co si myslíš.
Dělám to pro tebe.
Tak. A je to!
Viděla jsem tu, co o ní Či-ho mluvil.
- Kde? - Před jeho domem.
Bydlí tam její kamarádka.
Už se i drželi za ruce.
Vypadal tak rád, že ji vidí.
Nevěděla jsem, že můj syn umí být tak šťastný a nadšený.
- Je hezká, že? - Ano, to je.
Počkej, jak to víš?
Každá je hezká, dokud je mladá.
Tys bývala naprosto nádherná.
Eun-u!
Pojď si dát ovoce.
Řekni tátovi, ať přijde.
Proč trucuješ?
Jen slyšet o někom cizím,
jak si prochází tím, co Seo-in,
by tě rozzuřilo doběla.
Víš, jak moc jsi mě dnes zklamal?
Jak můžeš být takový všivák?
Dej mi pokoj.
Čeká jeho dítě.
Měl jsem jí říct, ať se s ním rozvede?
Šel jsi tam, jen abys jí řekl, že rozvod nepřichází v úvahu.
Tvoji dceru mlátil její manžel.
Je obětí domácího násilí,
ale ty chceš, aby to pohřbila,
protože nechceš, aby to lidi věděli. Mám tě přečteného.
Rozvod není žádná ostuda.
Měl by ses stydět, že jsi tak povrchní otec,
kterého nejvíc zajímá, co si ostatní myslí.
Urychleme svatbu Čong-in.
Kdo ví, co se stane se Seo-in?
Žádná rodina nebude chtít snachu
s rozvedenou sestrou.
Měli bychom ji provdat, než se to stane.
Hej.
I Tae-haku.
Máš vůbec srdce?
Proč sis to vůbec vzala?
Řekl, ať si ho nechám, nebo ho zahodím,
protože ho koupil pro mě.
A tys mu na ten starej trik skočila?
Mělas mu to hodit do obličeje.
Jasně, že mě to napadlo.
Ale nejsme nepřátelé. Nemám důvod být k němu hnusná.
Pořád ke Gi-seokovi něco cítíš?
Zdálo se mi to tak marné.
Překvapilo mě,
že k němu už vůbec nic necítím.
Dneska jsem se na něj ani nenaštvala.
Překvapilo mě, jak mazaný umí být můj mozek.
Dobré ráno.
Sestra Čong-in je těhotná.
Hele, říká se tam...
Co čtete?
- Ahoj. - Gratulace. Je z tebe teta.
Čong-in.
Haló!
Ona o tom nevěděla?
Určitě to věděla. Jsou se sestrou jako nejlepší kámošky.
Ale vypadala překvapeně.
- Ahoj. - Ahoj.
- Četl jsi ten článek? - Jaký článek?
I Seo-in je sestra Čong-in, že?
Je těhotná, tak dala výpověď.
- Fakt? - Asi jsi to nevěděl.
Její rodina bude v sedmém nebi, až se ještě k tomu Čong-in vdá.
Rád to slyšíš?
Jo.
Přesně vím, co z tebe bude.
Extrémně oddaný manžel.
Kolega mi to právě řekl.
Gi-seok ji požádal o ruku.
Víš to jistě?
No... Nejdřív jsem tomu nevěřil.
Ale Gi-seok se směje od ucha k uchu,
jako by se ženil už zítra nebo co.
Určitě se chlubí,
protože to šlo hladce.
Tak co to má znamenat?
Takže se rozchází s tebou?
Pokecáme později.
Hej.
Pane Ju.
Co? Ano.
- Je ti dobře? - Jo.
A ještě tohle. Tolik věcí se v procesu revize překrývá.
Vidíš ty fajfky?
Projdi ty části.
A celkově to je moc dlouhé. Potrvá to celou schůzi.
Spravím to.
Hele, už jsi tu novinku řekl Či-hovi?
Jak to myslíš?
- Gratuluju. - Proč jsi nám to neřekla?
- Gratuluju. - Gratuluju.
Děkuju. No, nevím jistě, jestli bych to měla říkat.
- Jsem tak smutná, že odcházíš. - Já vím, já taky.
Nejnovější zprávy jsou, že žena doktora Nama je těhotná.
Co s ním teď bude?
Kdo ví. Naposled jeho tchýně vypadala, že ho chce zabít.
Co je tohle?
ZUBNÍ KLINIKA NAM SI-HUN
Bože, nech toho.
Dobré ráno.
A co dnes muži dělají, když jsou jejich ženy těhotné?
Jsem tak starý, že ani nevím, co dělat.
Povídej.
- Mějte se hezky. - Díky. Vy taky.
- Mějte se. - Nashle.
Co je to s tebou?
Nic.
Nehraj to na mě. Něco tě trápí.
Vidíš? Říkala jsem to.
Ale nemyslím, že je nemocný.
- Asi ho bolí srdce. - Co?
Jsi moc bezcitná.
Co to...
Haló?
Sejdeme se?
I kdyby to bylo pozdě.
Řekni, kde se ti to hodí.
Co se děje?
Vždyť víš.
Co chceš dělat?
Myslím, že to dneska nestihnu.
Dám ti vědět.
Neříkej, že se mi vyhýbáš.
Jasně, sejděme se dnes.
Co to je?
Stěhuje se sem zas Si-hun?
Ne, je to moje.
Bože, mám už toho dost.
Nezkusíš to Seo-in rozmluvit, že ne?
Nemůže se Si-hunem žít.
Jsi tak šťastná, že se tvoje sestra rozvádí?
Myslíš, že mám radost?
Žít s někým, kdo přemýšlí jinak než ty, není o nic lepší než smrt.
Požádám o rozvod.
Mluvím o Seo-in, ne tobě.
Chci se rozvést s tvým otcem.
Cože?
- Má táta milenku? - Hej.
Tak co je za problém?
Celé ty roky jsi ho snášela. Proč teď?
Řekla jsi, že by člověk neměl žít s někým, kdo přemýšlí úplně jinak.
Dones mi ještě sklenici vody. S ledem.
- Jsou rozvody v módě? - Dojdi mi pro vodu!
Mimochodem, mami...
Jestli se s tátou rozvedete,
koho si mám vybrat?
Neříkej takové hlouposti!
Ať už se Seo-in nebo já rozvedeme,
ty a Čong-in byste si to měly nechat pro sebe.
Dobře?
Ano, chápu.
Celkový počet studentů prvního ročníku bude každý rok klesat.
Využijeme prázdné učebny?
Ano. Napadlo mě pár věcí a vymyslel jsem tohle řešení,
abychom se na to připravili.
Vážím si toho, že tvrdě pracujete, i když jdete do důchodu.
Projdu to. Měl byste jít zpátky do kanceláře.
Dobře.
Mimochodem, setkali jsme se s Gi-seokem.
Řekl vám to?
Proč bychom je nenechali se vzít, až budou chtít?
Proč měníte názor?
Popudila vás opět Čong-in?
Lámete mi tu srdce.
Viděl jste snad, že bych někdy vycouval z něčeho, když se rozhodnu?
Myslel jste, že jsem takový?
Bože, jistě, že ne.
Tak proč říkáte takové nesmysly?
Všechny děti jsou stejné.
Když jim rodiče něco nařídí,
udělají pravý opak.
Když na ně budeme tlačit,
mohlo by se to obrátit proti nám. Jen mám starost.
Jistě.
Děti jsou opravdu takové.
Slyšel jsem, že budete dědeček.
Užívejte si to.
Budu muset jít.
No, pane Kwone.
Když už se o tom bavíme, myslím, že bychom je neměli brzdit.
Ale nemůžeme je do toho tlačit.
No, já myslel...
Bojím se, že když to necháme na nich, potáhne se to do nekonečna.
Pak se k sobě možná nehodí.
Každopádně, to si myslím já,
vy to posuďte sám. Jen klid.
Máš dnes moc práce?
- Jedno ledové americano, prosím. - Tady nebo s sebou?
Bude to vše?
Či-ho zjistil, že tě Gi-seok požádal o ruku.
Řekla mi to Jong-čae.
Jong-čae se zlobí, že jsem ti to řekla.
- Co? - Mluv s ní.
Čong-in, on s tebou nechce mluvit, protože jsi pro něj otravná.
Ne, to jsem nikdy neřekl. Ano.
Nemůžu se Či-hovi dovolat.
Říkal ti, že se potká s Gi-seokem?
Ano, volal jsem mu a ptal se ho, jestli nechce jít na večeři.
Neřekl ti náhodou, kde se potkají?
Ne, neptal jsem se.
Čong-in, věc se má tak...
Asi bych to neměl říkat,
ale Či-ho má fakt silný kořínek.
Jong-čae.
Omlouvám se. Nevím moc, jak to myslíš.
Tohle už určitě o Či-hovi víš,
ale rozhodně mu můžeš věřit. Nikdy by tě nezklamal.
Má tak velký smysl pro zodpovědnost.
Chápu, co mi chceš říct.
To bylo nečekaný, že?
Asi jsem se chtěl chlubit kamarádem.
To bylo moc milé.
Budu si to pamatovat.
Vaše kapučíno je hotové.
Hyeon-su, ta kecka, ti asi řekla, co se stalo.
Co ještě chceš vědět?
O kolik těžší to budeš ještě Čong-in dělat?
Jsi otravnej kretén.
Chceš ještě provokovat?
Chci to říct všem okolo nás,
včetně mých rodičů a rodičů Čong-in.
Jsi odvážný.
A ty jsi moc zbabělý.
Co o mně vůbec víš?
Jedno vím jistě.
Neděláš to,
protože chceš Čong-in, ale protože nechceš prohrát.
Co získáš, když mě porazíš?
Jak jsi řekl,
jsem průměrný chlap, nic zvláštního.
A proto jsi první, kdo ví,
že to chci říct oběma našim rodinám.
Necítil by ses trapně, kdyby jsi zkusil
se mnou soutěžit?
Očividně pevně věříš, že tě její rodina přijme s otevřenou náručí.
Nezáleží víc na tom, že Čong-in přijala mě?
Gi-seoku.
Neber tohle jako radu od průměrného chlápka.
Když to tak půjde dál,
budeme oba vypadat dětinsky.
Nech už toho.
Nechám, až i ty.
Proč říkáš, ať udělám něco, co sám nedokážeš?
Chceš to říct jejím rodičům?
Do toho.
Umím si představit to zděšení, co tě čeká,
ale zároveň mě to těší.
Tak já to vzdám.
Cože?
Vzdáváš to moc rychle.
Jen s tebou.
Přišel jsem sem s tím, že to vzdám, když s tebou nehnu.
Chtěl jsem být uctivý,
ale už nebudu.
Už k tobě
nebudu ohleduplný.
Říkala jsem, že můžeš jít, jak ho uslyšíš jít nahoru.
Co mu tak trvá? Co když se teď poprali?
Musíš být nadšená,
že se o tebe perou dva chlapi.
Co jsem říkala? Aby tě nepřistihli.
Netušila jsem, jak egoistický ten chlap je.
Pro Gi-seoka je tohle láska.
Ježíš.
Hele, víš, co je ještě směšnější?
Pro ostatní bude stejně ta oběť Gi-seok.
Každý ho bude litovat.
Jo, jsem hrozná mrcha.
Chci říct, po tom, co řekl, že chce...
To bude on.
Víš to jistě?
Slyšela jsem někoho jít nahoru.
Co mu mám říct?
Nic. Jen se mu omluv.
Opravdu se mám za co omlouvat?
Stává se z tebe Gi-seok? Proč se neumíš omluvit?
Hele, už jsem se Či-hovi omluvila mockrát.
To protože jsi taková potížistka. Či-ho je tak chápavý.
- Nepůjdeš? - Jo, jdu.
- Dobře. - Hej.
Kdyby mi zabouchl před nosem, budu spát tady!
- Copak jsem tvůj hotel? - Jo, jsi. Tos nevěděla?
- Bože, ničíš mě. - Zavolám ti!
Jsem ve sprše.
O čem přemýšlíš?
Budeš se mnou mluvit nahý?
Dej mi deset vteřin.
Čong-in, vážně.
Pustím tě, jestli se nezlobíš.
Jestli jo, můžeme mluvit takhle.
Co jsi provedla?
Neřekla jsem ti to.
Setkal jsem se s Gi-seokem a neřekl ti to.
To je pravda.
Takže nejsem jediná na vině.
Nechtěla jsem ti to tajit.
Dáš si kafe?
Měla jsem u Jong-ču pivo.
- A pro tebe? - Musím tě odvézt domů.
Budu spát tady.
Co? To nemůžu?
Ne, že nemůžeš.
Tak co?
Asi bys omdlel, kdybych tu fakt spala.
Budu spát u Jong-ču.
Přišla ses omluvit, tak do toho.
Omlouvám se.
Měla jsem to říct první, ale chodila jsem kolem horké kaše.
Vzala jsem si prsten, co mi dal.
Bude to znít jako výmluva,
ale neměla jsem na výběr.
Abych byla upřímná,
nezasloužím si ho po něm hodit,
nebo ho zahodit.
Když jde o selhání toho vztahu, můžu za to já.
Muselo to být těžké rozhodnutí.
Určitě tě to trápilo.
Naučila jsem se to od tebe.
Nejsem tak úžasný člověk jako ty.
Nedávno,
když jsi mi řekl o mámě Eun-u,
vyčítala jsem si to.
Uvědomila jsem si, že všechno to mé fňukání...
bylo hrozně sobecké a bezohledné.
Bez tebe bych to nevěděla.
Od teď
se budu snažit být jako ty.
Neslzíš teď, protože to naopak nechceš?
Bože.
Pořád jsi takový blázínek.
Udělám si kávu.
Kde bydlí Či-ho?
Proč?
Moje sestra řekla, že dneska nepřijde domů.
Prý je u Jong-ču, ale já jí to nežeru.
A ty tam půjdeš a odtáhneš ji odtamtud?
Vůbec. Tohle je skvělá příležitost.
Nebydlí Jong-ču ve stejném domě?
Půjdu se podívat, jestli tam je,
a využiju to, aby mi dala kapesné.
- Čae-in. - Co?
Jsi takový tyran.
Jen žebrákům záleží na jejich důstojnosti.
Ve kterém bytě bydlí Či-ho?
Snažíš se být loajální?
Můžeš s tou fotkou něco udělat?
Většina lidí nebude váš vztah schvalovat.
Jsi pro ně jen někdo, kdo podvedl svého slušného přítele.
Bude skvělým cílem pro pomluvy.
I když mě budou urážet, budu ráda, že jsem poznala Či-ha.
Kvůli tobě jsem se držela zpátky.
Copak jsme spáchali zločin?
Řeknu jim všechno. Tohle nemůže dělat.
Čong-in říkala, že má někoho ráda.
Setkám se s ním.
Řekni to Či-hovi.
Musí být po jejím boku, ať se stane cokoli.
Nesmí ji nechat jít, i kdyby spolu měli utéct.
Dělej si, co chceš.
Pozvi mě někam a navštiv mě.
Snesu cokoli.
Asi platím za to, že jsem ti ublížila,
tak mě klidně otravuj dál. Ale Či-ha nech být.
Když nenecháš, udělám vše, abych tě zastavila.
Někdy je fajn brečet.
Můžu tě vidět i takhle pozdě.
- A kde vlastně jsme? - Tam, kde se lidé tajně líbají.